I dag er Egyptens storhed ruiner og støv.
Og denne den største af de gamle civilisationer fuld af mørke og mystik.
Disse monumenter fortæller os om et folk, der herskede over verden.
Skaberne af en civilisation aldrig overgået i skønhed og pragt.
Men de byggede ikke kun monumenter. De var mennesker som os.
Dette er historien om en mand, der boede ved Nilen -
- for 33 århundreder siden.
Jeg, Sinuhé, egypteren, skriver dette -
- i mit sted i eksil, ved bredden af Det Røde Hav.
Der er ikke et mere øde sted på jorden.
Snart vil sjakaler og gribbe gøre et måltid ud af det, der er tilbage af mig.
Intet monument vil markere mit hvilested.
Jeg efterlader kun dette:
Historien om mit liv.
Jeg har levet fuldt og dybt.
Jeg har oplevet lidenskab, forbrydelse og sågar mord.
Det er op til jer at dømme mig.
I skal veje det gode mod det onde,
Lidenskaben mod ømheden.
Forbrydelsen mod godgørenheden.
Nydelsen mod smerten.
Jeg begyndte livet, som jeg endte det: Alene.
Sejlede alene på Nilen -
- i en båd af siv tætnet med tjære.
Sådan skilte man sig af med uønskede børn i Theben.
Jeg voksede op ved vandet i byen -
- hos mine adoptivforældre, der havde reddet mig fra floden.
Min far var af eget valg læge for de fattige i byen.
Han kunne have fået store honorarer fra de rige -
- for han var Thebens eneste mester -
- i den gamle kunst at åbne kranier.
Gør mere af vinen med medicinen klar.
Bange, Sinuhé?
Godt.
Man skal aldrig frygte døden.
I vores erhverv, er døden en kendt følgesvend.
Denne gang snyder vi ham.
Se. Denne lille knoglesplint, der trykker på hjernen.
Når jeg fjerner den, kan han tale igen.
Og gå og leve.
Hvorfor, far? Hvorfor?
Det ved ingen.
Jeg holdt mig for mig selv fra begyndelsen af.
Jeg vandrede alene på Nilens breder -
- indtil den dag jeg skulle begynde på Livets skole.
Egyptens udvalgte unge mænd blev uddannet på Livets Skole.
Fremtidige videnskabsmænd, filosoffer, statsmænd og generaler.
AI Egyptens lærdom lå i at ære guderne.
Jeg tjente dem i ti år i skolen -
- så jeg kunne få ret til kalde mig læge.
Jeg lærte at bøje min krop for dem, men det var alt.
Mit sind stillede stadig spørgsmålet:
Hvorfor?
Sinuhé. Pas på præsterne.
Skål for vores klassekammerat Horemheb.
Den bedste fægter, den bedste rytter -
- den hurtigste løber og stærkeste bryder.
Og den første til at sige det.
Det er man nødt til. Ingen andre gør det for en.
Det har jeg lært fra guderne.
I har skålet for det, jeg er. Skål nu for det jeg vil blive.
For dagen vil komme, hvor jeg vil lede jer alle i krig.
Du drikker ikke, min ven.
- Vin! - Han har fået nok.
- Aldrig nok til en venner. - Han ender død i en rendesten.
Han er under min beskyttelse.
For din fremtid.
Se på vores fremragende læge!
Han lider af svimmelhed.
Kan jeg hjælpe dig?
Kast ikke ting efter min ven!
Han er i live!
Hvem er han?
- Et stædigt fjols, men min bedste ven. - Så følg ham hjem.
- Du kan ikke give Falkens søn ordrer. - Følg ham hjem, du søn af en ostemager!
Godnat, læge.
Din ven er en tåbe, ikke dig.
Hvorfor svarer ingen mig, når jeg spørger "hvorfor"?
Kom, lad os gå.
Hvordan vidste hun, at din far var ostemager?
Byernes dronning.
Theben af de hundrede porte.
Verdens hovedstad.
Efter min eksamen slog jeg mig ned som læge ved vandet -
- langt fra min fars hus, så jeg ikke stjal hans patienter.
Men selv ikke de fattigste patienter ville gå til så ung en læge.
Jeg måtte finde dem på gaden.
Den kom du for sent til.
Kom med ind i skyggen.
Her, sid ned.
Jeg kan hjælpe dig. I nogle tilfælde kan blindhed kureres med en nål.
Ingen læge kan redde mit øje.
Min første herre stak det ud, da jeg drak en krukke øl.
- Hvad er der så galt med dig? - Intet. Jeg var sund og rask.
Mit navn er Kaptah, og jeg vil være din tjener.
Jeg har ikke råd, og jeg ville slet ikke ansætte en laset tigger.
Laset måske, men også intelligent. Jeg er flot, og jeg kan læse.
Ja, jeg er en dårlig tjener, men du er en fattig læge og fortjener ikke bedre.
Jeg vil adlyde dine ordrer, du må slå mig indenfor rimelighedens grænser -
- og til gengæld stjæler jeg fra dig. Også indenfor rimelighedens grænser.
- Så, du indrømmer, du er en tyv? - Det er alle. Kun de uærlige benægte det.
Jeg vil forbedre dit ry. Folk vil tro, du er en god læge, når du har råd til en tjener.
Med et øje? De vil tro, jeg er en dårlig læge, når jeg ikke har helbredt min tjener.
Jeg vil sige, at jeg var helt blind, da du købte mig.
Herre!
Herre, herre!
Herre, kom hurtigt!
Kom hurtigt!
Se! Det er din chance! Jeg sagde, jeg ville hjælpe dig.
Kom her, alle sammen! Kom og se!
I har aldrig set noget lignende.
Selveste guderne har undervist min herre i hans kunst.
Han kender vores forfædres gamle magi og miksturer.
Kom og se!
- Kom med noget vand. - Her.
Pres en fugtig klud mellem hans læber. Ild til at rense mine instrumenter.
Kom med ild til udførslen af underet!
Der bliver ikke brug for ilden. Han er død.
Se min herres barmhjertighed og visdom!
For at den stakkel ikke skal halte resten af livet -
- har min herre skænket ham dødens gave.
- Ingen kunne have reddet ham. - Reddet ham?
Til hvad?
Så den unge læge spørger stadig "hvorfor"?
Herre, det er en farlig kvinde.
Farlig?
Se på hendes blik. Det er som når en ko ser på sin kalv.
Pas på den slags blikke, herre. Hun vil bryde en krukke med dig.
Hun vil giftes.
Jeg kender ikke engang hendes navn.
Hun hed Merit. Hun arbejdede på kroen og kunne hverken læse eller skrive -
Hun havde elsket mig hele livet, men det opdagede jeg for sent.
Folk i Theben!
Bed om nåde til guderne.
Farao er død.
De har jamret hele natten!
Det gør ikke farao levende igen!
Følg ham hjem. Det er næsten morgen. Hvad er der galt med ham?
Han blev nægtet optagelse i garden på grund af hans byrd.
Ingen grund til at sænke stemmen. Jeg ved godt, hvad du siger.
Ja, jeg blev afvist på grund af min byrd.
Og se på dem, de optog! Parfumerede idioter, der synger som fugle!
- Hvor lang tid er der til daggry? - En time, måske.
- Har du nogensinde jaget løver? - Nej.
Jeg så en han med sort manke ved søen ved solnedgang.
- Men hvis han aldrig har jaget løver... - Han er under min beskyttelse.
Jeg behøver ikke beskyttelse. Jeg bringer selv et løveskind tilbage til dig.
Hvad sker der med mig, hvis løven tager dit skind?
- Find en ny herre at plyndre. - Vær forsigtig.
Til at dække regningen.
Lad os komme af sted, før du ombestemmer dig.
Det var sådan, jeg mistede mit øje. Løvejagt.
Søn af en ostemager...
Hvorfor løb du ikke, dit fjols?
Vær stille.
Gud er på vej.
Hvad taler han om?
Han sagde, at Gud er på vej.
Hvilken gud?
Han kommer. Atón.
Atón.
Se.
Han tilbeder solen.
Dit smukke daggry -
- og himlens horisont.
Oh, Atón, livets begyndelse.
- Hvad er der? - Han har den hellige sygdom.
Jeg kan i det mindste forhindre ham i at bide sig i tungen.
Lad os tage ham med ind til byen.
Grib dem!
- Hvad har vi gjort? - Det finder I snart ud af.
Læg dem i lænker.
Vi sad arresteret i to dage uden at vide hvorfor.
Så blev vi ført til det kongelige palads.
Stille.
Ned på knæ.
Vores nye Farao er på vej.
Knæl for den levende gud.
Ham vi kalder fjols er farao.
Vi mister hovedet for det her.
Prinsesse, kom her.
Mægtige farao, konge af Nedre og Øvre Egypten.
Prinsesse!
Se, far.
Stille, din far er optaget.
Men han skal se min nye abe.
Ikke nu, barn.
Sid ned, prinsesse.
Mægtige Farao, konge af Nedre og Øvre Egypten. Søn af solen.
Du har fødder. Stå på dem.
I ville glæde mig meget mere, hvis I alle rejste jer.
Mit hjerte er tungt på grund af min fars død.
Lad os afslutte dette hurtigst muligt.
Ambassadørerne fra Hati og Kush -
- kommer for at hilse den nye farao.
- Der er gaver fra... - Senere.
Jeg vil tale med de to fanger, du talte om. Er de her?
Ja, herre.
Træd frem.
Ned på knæ.
Bliv stående.
Hvorfor er de blevet anholdt uden retssag?
Deres forbrydelse er helligbrøde. De lagde hånd på den hellige farao.
Lægen Sinuhé, søn af Senmut.
Horemheb, søn af en ostemager.
Træd frem.
For en ostemager at være, har han modige øjne.
Den anden, lægen...
Bemærk hans træk.
Du er søn af Senmut? Jeg har hørt om hans arbejde blandt de fattige.
Træd nærmere.
Han skal dø. Han lagde hånd på Dem.
Det ved jeg. For at hjælpe mig.
Loven skelner ikke, herre.
Har jeg magt til at ændre loven?
Der er ingen grænse for faraoens magt.
Loven er ændret.
Jeg udnævner dig til hoflæge.
Jeg er dybt taknemlig, men kan ikke tage imod den ære.
Hvorfor ikke?
- Jeg har svoret at hjælpe de fattige. - På grund af din far?
Ja, og andre grunde.
Senmut er ikke min rigtige far. Mine forældre må selv have været fattige -
- for som baby blev jeg sat ud på Nilen i en sivbåd.
- Du ved ikke, hvem dine forældre var? - Måske fuglejægere.
Båden var bundet med fuglejægerknuder.
Fuglejægerknuder? Sagde du fuglejægerknuder?
Ja.
- Hvorfor spørger du, mor? - Nysgerrighed, min søn.
Du må ære dit løfte og tjene de fattige.
På betingelse af, at du kommer her, hvis jeg eller min familie behøver dig.
Tak, herre.
Ostemagersønnen er ikke en heler.
Men han vanhelligede også farao med sin berøring.
Må jeg tale, herre?
Tal.
Horemheb reddede Deres liv ved at dræbe løven.
Hvad ønsker Horemheb?
At lade mit sværd drikke faraos fjenders blod.
Som min pil drak løvens blod.
Det er forudsagt som min skæbne.
Skal Egyptens skæbne skrives i blod?
Det har den altid været, herre.
Så længe der er krig, m blodet flyde.
Hvad er din anmodning?
En udnævnelse, herre, til officer i Deres garde.
Din anmodning er efterkommet.
- Bare han ville være vores ostemager. - Prinsesse!
Bare han ville.
Solen går ned. Tilgiv mig, alle sammen.
Jeg vil vende tilbage til mine meditationer. Kom, mine børn.
Min herre, prinsesse Baketamon anmoder om din tilstedeværelse.
Følg mig.
Ikke dig.
Denne vej, min herre.
Kom ind, læge. Min mor vil tale med dig.
Han gør ikke noget.
Mere øl.
Kom nærmere.
Så, du ved ikke, hvem dine forældre var?
Du prøvede vel at finde ud af det.
Tal.
Jeg er tilfreds med de forældre, jeg har, Majestæt.
I hvilket år blev du sat ud på Nilen?
I det år faraoen blev født.
Eller det har jeg fået at vide.
Hvorfor vil De...
Ingen spørgsmål. Min mor ønsker at blive undersøgt.
Jeg ved, jeg er døende. Jeg vil vide, hvor lang tid, det tager.
Vær ikke genert.
Engang nød jeg at blive berørt af en mands hånd.
Det er længe siden.
Hvorfor stoppede du, læge?
Beundrer du den måde en dronning kan væve en sivmåtte på?
Det er fuglejægerknuder.
Vidste du ikke, at min familie var fuglejægere i det nedre kongerige?
Og jeg fangede en ørn i mit net.
Selveste farao.
Han elskede mig, Sinuhé, fordi jeg var stærk og vellysten.
Fordi jeg var vulgær og udannet og sagde sandheden til ham.
Hans andre højvelbårne koner, med deres smalle hoveder, hadede mig.
Så jeg svor at give ham en søn til at bære den dobbelte krone.
Og det gjorde jeg.
Men guderne var onde.
De gav mig en søn så blød som en kvinde -
- og en datter så hård som en mand.
Baketamon der burde være farao.
Ikke hendes bror.
Nå? Hvad har du fundet ud af?
- Hvis Deres Majestæt vil tilgive mig... - Sig sandheden.
Hvis De vil leve meget længere, skal De opgive den stærke bryg.
Hvilken uforskammethed. Jeg drak øl, før du blev født.
De bad om sandheden.
Her er et godt råd, unge mand.
Sig aldrig sandheden til en gammel kvinde. Især ikke, hvis hun beder om den.
Gå, du trætter mig.
Hvad ville hun?
Jeg er ikke sikker.
- Nævnte hun mig? - Nej.
En skønne dag, når jeg befaler hæren...
Mit blod koger, når jeg tænker på hende.
Sig mig, min ven, har du en mikstur mod min feber?
Vismændene siger, at en ond ånd kun kan uddrives af en anden.
- Du mener en anden kvinde? - Selvfølgelig.
En ædel medicin. Jeg kender lige det rette sted.
En kvinde fra Babylon holder banket hver aften og har intet imod ekstra gæster.
- Nej, jeg... - Hør.
Vi skal fejre vores held. Bare rolig. Du er altid under min beskyttelse.
Lad os gå udenfor, så viser vi dig haven.
Sinuhé, lad os gå ud i haven og plukke nogle blomster.
- Nej, jeg venter her. - Så plukker jeg nogle for dig.
Har du aldrig set på en kvinde før?
Hundredvis, og som Gud skabte dem.
Jeg er læge.
Dit navn?
Jeg kaldes Sinuhé.
"Den, der er alene."
Er det her dit hus??
Ja, det er mit hus.
Og jeg har gæster hver aften.
Jeg kan ikke lide at være alene.
Baraka!
- Symbolet på den nye Farao. - Hans gave.
- Jeg må gå nu. - Hvorfor?
Fordi mænd bringer dig rige gaver i bytte for et lille smil.
Og det er alt jeg har.
Jeg har aldrig bedt en mand om noget.
Men jeg beder dig om at blive.
Det kan jeg ikke.
Er det, fordi vi kvinder fra Babylon har et dårligt ry?
Eller synes du, jeg er grim?
Gør du?
Du er smuk...
Hinsides enhver drøm.
Sådan smiger må falde let for en mand, der har kendt hundredvis af kvinder.
Jeg har aldrig set en så smuk før.
Så mystisk.
Når jeg ser ind i dine øjne... føler jeg...
Hvad du føler, Sinuhé?
Jeg føler Thebens feber i mit blod -
- og jeg ved, jeg blev født til at leve i verdens solnedgang -
- og at intet betyder noget... intet
bortset fra det jeg ser i dine øjne.
Det er sent, jeg... Jeg må gå.
Hvis du går for opstemt af vin og vilde tanker -
- vil du komme i problemer med en intrigant kvinde.
Ville du kere dig om det?
Nej.
Jeg har kun ført dig hertil for at vise dig min port i min havemur.
Senere -
- når mine gæster er gået -
- er jeg her ved min lotusdam.
Hvorfor fortæller du mig det?
Måske fordi jeg er glad for gaver.
Og den største gave, en mand kan give en kvinde -
- er hans uskyld.
Som han kun kan give én gang.
Vent. Jeg må give dig en advarsel, før du rører mig.
Advarsel?
Der er en grund til, at gudinden for kærlighed tager form af en kat.
Når jeg ser på dig, er jeg ligeglad med katte og guder.
Se, Sinuhé.
En kats poter er bløde -
- men de skjuler kløer.
En kat finder glæde i at pine sit offer.
Først når væsnet næsten er død, viser den nåde og gør en ende på det.
Hvad har det med dig og mig at gøre?
Du er uerfaren, og jeg må være det, jeg er.
Gå, nu.
Og gå ikke ind ad porten i min mur -
- ellers vil du måske fortryde det resten af livet.
Jeg kender ikke engang dit navn.
I deres tåbelighed -
- gav mænd mig navnet, der betyder "smuk".
Nefer.
Rager ikke mig, hvor han tilbringer sin tid.
Hvorfor er du så så vred på mig?
Forsvind.
I en hel uge har jeg skullet sende hans patienter til en anden læge.
Jeg har sågar skullet returnere pengene for konsultationer.
Den kvinde har stjålet hans forstand.
Han er så gal som sjakalen, der sniger sig rundt om gravene under en tørke.
Og jeg er så gal som ham, for det var dig, jeg advarede ham imod.
Hvorfor så komme til mig nu?
Der er værre ting end ægteskab.
Hvordan kunne jeg være så dum bare at drømme om det?
Han er faraoens læge, og jeg...
Kaptah, hvad kan jeg gøre?
Tilbyde ham mere end hun kan.
Ud, din enøjede søn af en bavian! Ud!
Ud med dig!
Hvorfor venter du, Sinuhé?
Jeg har sagt, at jeg er optaget i aften.
Jeg underholder en købmand fra Syrien.
Jeg dræber ham, hvis han rører dig.
Kun dumme drenge taler sådan.
Jeg må tilstå, Sinuhé -
- at jeg finder dig tiltrækkende. Meget tiltrækkende.
Du er ikke som de andre.
Du er ung og stærk -
- og uskyldig.
Men jeg må desværre beskytte mig selv.
Kvinder som mig, der bor alene -
- må ikke give efter for sine svagheder.
Ellers ender de som tiggere på gaden.
Jeg tilbyder dig min beskyttelse.
Det har mænd sagt til mig så mange gange.
På så mange sprog.
Hør, Sinuhé.
Jeg bor i Egypten, fordi jeg aldrig kan vende tilbage til Babylon.
Da jeg var 12 blev jeg solgt som slave -
- og gik fra en herre til en anden.
Er der nogen forskel nu?
En meget stor forskel.
For nu er ingen mand min herre.
Den syriske købmand, der spiser med mig i aften -
- giver mig en rubin, der engang tilhørte en dronning.
Men det er helligbrøde at give en gave fra farao væk.
Jeg beder ikke om noget.
Du skulle bare forstå det.
Du skal gå nu.
Min gæst kommer snart.
Send ham væk.
Jeg fortalte dig, hvorfor jeg ikke kan det.
Send ham væk!
Det gør ondt.
Jeg har givet dig det eneste, jeg har af værdi. Var det ikke det, du ville?
Mænd er store bedragere.
Og du er som alle de andre.
Du er ikke så fattig, som du foregiver, Sinuhé.
Du har et hus -
- og mange fine instrumenter af kobber.
Hvis du får dem, vil du så love mig...
Jeg lover ikke noget.
Hvis du vil give mig en gave, så gør det.
Men bed mig ikke om noget, som jeg ikke beder dig om noget.
Jeg er en ond kvinde, Sinuhé.
Jeg advarede dig fra begyndelsen af.
Behold dit hus og dine instrumenter, og gå.
De skyder godt.
En barneleg.
Jeg ser en forfremmelse.
Hvorfor ikke?
En rigtig soldat her er som en høg blandt spurve.
Jeg vil tale med dig herovre.
Må jeg sige, at jeg længe har drømt om at tale med Dem?
Vi vil ikke tale om dine drømme.
- Jeg vil tale om din ven, lægen. - Hvorfor er De så interesseret i ham?
Min bror har spurgt efter han. Han har endnu ikke stillet ved hoffet.
Sinuhé har forladt byen. Han er vist taget til Memphis.
Lyv ikke, hvis du håber på flere forfremmelser.
Jeg elsker min ven nok til at lyve for ham. Selv overfor en prinsesse.
Hvad vil De?
Jeg vil redde ham fra den heks, der har stjålet hans forstand.
Det er nemt. Hun er babylonier. Få hende forvist eller dræbt.
Han ville følge hende i eksil eller sørge over en grav resten aflivet.
Nej. Han skal indse, at hun er værdiløs.
Og hvordan vil De opnå det?
Ved at lade ham finde ud af, at hun har forrådt ham med hans bedste ven.
Det skulle ikke være svært for dig. Den slags kvinder vil gerne angribes -
- som var de et fort.
De smigrer mig.
Jeg vurderer dig, som du vurderer dig selv.
Giv mig det armbånd.
Vil du have en belønning for at hjælpe en ven, du elsker så højt?
Det er til babylonieren.
Så du er bange for, at din mandlige charme ikke er nok?
Ikke for hende.
Mine venner holder øje med os. De tror, De giver mig en ære.
Lad dem tro, hvad de vil.
En dag vil De rydde Deres arme for ærer til mig.
Deres ankler og Deres hals.
Gem din lidenskab til babylonieren.
Hun vil værdsætte den mere end mig.
Luk mig ind.
Det er sent. Jeg må ikke lukke nogen ind.
Din frue venter mig. Jeg fik en besked fra hende.
Det er mine ordrer.
Horemheb.
Horemheb!
Nefer, luk mig ind!
Horemheb!
Nefer, luk mig ind!
Du skal gå.
- Han ved, du er her. - Jeg er ligeglad. Hvad med dig?
- Jeg har ikke sendt besked til ham. - Jeg sendte en i dit navn. Gør det noget?
Nå, sådan!
Gå, nu!
Store fjols!
Jeg slår dig ihjel!
Du er skør!
Hør her, dit fjols.
Vores venskab førte mig hertil. Ser du ikke, hvad hun er?
Jeg kom kun for at bevise det.
Kald mig aldrig ven igen.
Forsvind.
Udmærket. Du fortjener alt, du får af hende.
Du skal også gå.
- Det er mit hus og ikke en kro. - Nefer, vent.
Se, her.
Jeg har det med, du bad om.
Skødet til mit hus.
Mine instrumenter.
Jeg har aldrig bedt om det bras.
Det er alt, jeg har.
Og det er ikke det rene bras.
Huset er lille, men er perfekt til en læges brug.
Instrumenterne er de bedste. Lige så meget værd som ædelstene.
Sådan...
Nu ejer du alt, der var mit.
Sinuhé, lad være. Jeg er træt.
Du har altid en undskyldning. Nefer, jeg...
Vent.
Da du ikke vil lytte til mine advarsler, må jeg behandle dig som mine andre venner.
Hvad mere forlanger du af mig?
Jeg har trodset farao, vanæret min familie og ført mig selv ud i armod for dig.
Og du løj for mig.
Løj?
Hvordan?
Hvorfor har du ikke fortalt mig, at din far har et fint hus ved vandet?
Jeg kan ikke give det væk, der ikke er mit.
Eller det han har bygget til sin kone og ham selv.
En overdådig grav i De Dødes By.
Skal jeg stjæle mine forældres udødelighed?
At lade deres lig rådne -
- som slavers og dyrs kadavere?
Jeg beder ikke om noget.
Men gør du den her ene ting for mig -
- viser jeg dig den absolutte perfektion i kærlighed.
Hvad laver du her?
Du har ikke været på kroen i mange dage. Jeg måtte tale med dig.
Den mand du kendte er død. Glem ham.
Jeg kan aldrig glemme ham.
Hør på mig, Sinuhé. Jeg vil hjælpe dig.
Jeg er ikke uden erfaring.
Man lærer meget om livet på en kro.
Hver aften ser jeg sulten i mænds øjne.
De skjuler den ikke overfor en kropige.
Nogle opfører sig arrogant og krævende overfor en.
Som din ven Horemheb.
Den slags kan aldrig blive såret af en kvinde.
Og så er der dem, der er for generte til at spørge.
Men sulten er også i deres øjne.
De er dem, der er ubevæbnede -
- fordi de er bange for at nærme sig en kvinde, der måske gør dem lykkelige.
De er nemme ofre for den anden slags.
De tror, de er forelskede, fordi de ikke ved, hvad kærlighed er.
Hvad prøver du at sige?
Det jeg ikke burde behøve at sige, når du ser, at jeg venter på dig her.
Du kan hjælpe mig, hvis du vil.
Her er skødet på mine forældres grav -
- som de troede, ville give dem udødelighed.
Her er hendes navn. Den nye ejer.
Læs det, Merit: Nefer, Nefer!
- Sinuhé, det kan du ikke! - Skødet skal bevidnes. Skriv under.
Kom så, skriv under!
Sæt dit mærke, hvis du ikke kan skrive!
Må guderne vise dig medlidenhed.
Huset og graven tilhører dig.
Fra nu af er jeg forbandet og vanæret foran guder og mennesker.
En høj pris at betale.
Bevis nu, at den ikke er for høj.
Hvordan det, Sinuhé?
Ved at holde dit løfte.
Mit løfte?
Hvad lovede jeg?
Perfektionen i kærlighed.
Gjorde jeg?
Sinuhé, som jeg allerede har sagt, finder jeg dig meget attraktiv.
Er du sikker på, at perfektion er det, du ønsker?
Ja.
Så skal du få det. Jeg gør en ende på din lidelse.
Sekum.
Vis den mand ud.
Luk ham aldrig ind i mit hus igen.
Alle filosoffer ved, at vi bruger livet på at søge efter perfektion -
- og finder det først i en afslutning.
Afslutning...
Før eller siden bliver selv en kat træt af sin leg.
Sinuhé!
Igen vendte jeg tilbage alene og i mørke til mine forældres hus.
Huset, der ikke længere var deres.
Hvordan døde de?
Som du ved, kan en læge også tage liv -
- såvel som at redde det.
Din far efterlod dette til dig.
Læs det.
Jeg kan ikke.
Så lyt.
"Til Sinuhé, vores søn.
Vi sørger på dine vegne på grund af din elendighed.
Fortryd ikke, at du var nødt til at sælge vores grav -
- fordi al eksistens er meningsløs.
Vi ønsker intet liv i det hinsides.
Husk altid, at vi velsignede dig, før vi tog af sted.
For du, der kom til os fra floden, da vi allerede var gamle -
- var den største glæde i vores liv.
Må dit hjerte blive skånet for sorg.
Dette ønsker din far -
- og din mor."
Hvad vil du her i de dødes hus?
Jeg medbringer ligene af en mand og en kvinde, der skal balsameres -
- så de kan få evigt liv.
Hvad kan du betale for vores ydelser?
Jeg har intet.
Intet? Kast dem i floden!
Vent! Jeg er villig til at arbejde her. For at betale for balsameringen.
- I så lang tid du siger, jeg skal. - Arbejde her?
Kun forbrydere, og dem guderne har forbandet, søger arbejde i de dødes hus.
Ingen mand her er værre end mig.
Sæt ham i arbejde!
I 90 dage arbejdede jeg blandt de fordømte i de dødes hus.
Det var som om, jeg selv var død.
Og kun min tjener, Kaptah, vidste, hvad jeg havde gjort eller hvor jeg var.
Hvad laver du her? Tal, eller jeg knuser dit hoved!
- Er du en vagt? - Vagt?
Ingen vagt tør være her om natten.
Er du en gravrøver?
- Jeg er ikke kommet for at stjæle. - Hvad så?
Jeg vil begrave mine forældre.
I Kongernes Dal?
I håbet om, at de ville dele faraoernes velstand i den anden verden.
Anden verden...
Ja, der ligger mange faraoer her, men jeg har aldrig set nogen stå op.
Og jeg kan bestemt ikke se nogen gaver, for vi får dem først.
Du tror ikke på et andet liv.
Det gjorde de.
Du er underlig.
Jeg hjælper dig med at grave.
Jeg ville gerne markere gravene en eller anden måde.
De er alle ens. Med eller uden mærke.
20 år til at bygge en pyramide -
- eller ti minutter til at skrabe et hul i sandet.
De døde er døde uanset, hvor de ender.
I sidste ende erobrer sandet det hele.
Ethvert sandkorn -
- overlever denne og alle kommende generationer.
Udødelighed?
Jeg holder den i hånden.
Kun de små sandkorn vil aldrig dø.
Hør!
En sjakal.
En sjakal med to ben.
En af mine venner advarer om, at der er en fremmed på vej. Kom.
Sinuhé.
- Er det dig? - Ja.
Et godt sted at møde en kvinde.
Hvordan fandt du mig?
Kaptah fortalte mig det.
Han fortalte mig, hvad du har gjort.
At du har arbejdet i 90 dage i de dødes hus.
Hold dig væk!
Lugten af død sidder stadig på mig.
Hvornår har sidst du spist?
Det ved jeg ikke.
Jeg har brød og vin med.
Gå hjem, Merit, gå hjem.
Lad mig være.
Ikke før du har spist.
Sid her, Sinuhé, om ikke andet så for at glæde mig.
Brød.
Og noget vin.
Theben, vellystens og ondskabens by.
Mænd fortjener uretfærdighed.
De fortjener deres onde præster og grusomme guder, for vi er foragtelige.
Intet andet end en sygdom, der kryber på jorden.
Graven er eneste kur mod vores smålighed.
Det har jeg lært.
Jeg følger dig tilbage til byen.
Du kan ikke vende tilbage.
Faraos datter døde, fordi du ikke var der til at redde hende.
Han er afsindig af sorg.
Sinuhé, han...
...har dømt dig til døden.
Det betyder intet.
Døden kommer aldrig til den, der beder om den.
Det ved jeg også nu med min nye visdom.
Kalder du det visdom?
At foragte dig selv, på grund af det en enkelt kvinde gjorde mod dig?
Tror du virkelig, at alle kvinder er sådan?
Kan du ikke tro på en kærlighed, der intet forlanger?
Min elskede.
Det er arrangeret, herre. Jeg har købt billetter til os.
De kostede alt, jeg havde stjålet fra dig.
Kom, vi må skjule os under dækket, før de andre passagerer kommer.
Merit...
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige dette...
Tag det. Det er ikke ægte guld, men...
Du skal have det.
Det er symbolet på solguden Atón. Måske en skønne dag...
Nej. Nej, det er selvbedrag at tro det.
Det her er farvel for altid.
For altid?
Du er ung, Merit, og har hele livet foran dig.
Mit vil ende et sted i et fremmed lands mørke.
Jeg elsker dig, Sinuhé.
Husk altid det.
Skynd dig, herre.
Og sådan forlod jeg min faders land.
Og jeg forlod min ungdom, der lovede så meget, men kun førte til fortvivlelse.
Som årene gik, rejste Kaptah og jeg til jordens ender.
I starten levede vi som vi kunne.
Venneløse vandrere som vi var, snød og stjal vi for at kunne overleve.
Vi kendte varme, sult og kulde.
Og sov under stjernerne.
Og så, som tiden mildnede min sorg -
- begyndte jeg at praktisere det, jeg havde lært i skolen og i min fars hus.
Mit ry spredte sig -
- til fjerne lande, der aldrig havde set en egypter eller en uddannet læge før.
De mest enkle helbredelser blev set på som mirakler -
- og jeg blev kendt som en magiker.
Som vi rejste til nye lande, voksede vores velstand.
Vi så uretfærdighed og elendighed overalt.
Men jeg gjorde mit hjerte hårdt. Mine evner blev forbeholdt rige og magtfulde -
- der kunne betale.
Der var der ingen kur til de fattige børn.
Skrig, når smerten er værst.
En hittitisk kriger skriger ikke af smerte.
- Der? - Ja.
Som frygtet skal Deres kranium åbnes og ondet fjernes med en kniv.
Er dette et egyptisk komplot mod vores general, mens vi...
Mens I planlægger krig mod Egypten?
I hentede mig hertil fra Babylon.
Jeres planer interesserer mig ikke. Egypten er ikke mit land mere.
Skal jeg kurere Dem?
- Hvad er min chance for at overleve? - En ud af fem.
- Du bliver dræbt, hvis jeg dør. - Det ved jeg.
Hvis jeg overlever... Hvad vil du forlange?
Deres sværd af sort metal. Ikke andet.
- Så du er en spion. - Det er ligegyldigt.
Efter det første angreb, vil vores hemmelighed ikke være hemmelig mere.
Efter det andet, vil Egypten ikke være Egypten mere.
Gå i gang, egypter.
Barber hans hoved og vask det.
Bind ham til stolen. Jeg laver noget, der letter hans smerte.
Herre, det var dig og ikke hittitten, der skulle have boret hul i hovedet.
Hvorfor kun et sværd? Du kunne have forlangt en formue.
Fordi jeg tror, at hittitternes nye metal kan ændre verdenshistorien.
Og fordi Horemheb nu er kommandant for Egyptens hær.
Så du løj.
Der er altså en nøgle til dit hjerte alligevel. Du elsker stadig dit fødeland.
Men vi kan aldrig tage tilbage. En farao glemmer ikke sine fjender.
Hold mine instrumenter i flammen. Kaptah, vi skal hjem.
Hjem...
Men Egypten... Egypten var et land i krig -
- sønderrevet af had og borgerkrig.
Jeg frygter hittitterne, men frygter dette mere. Vi burde være blevet væk.
Dit navn, syrier.
Jeg er egypter. Mit navn er Sinuhé.
Faraos tidligere læge.
Du må være gal. Hvis dit navn er på listen over flygtede forbrydere...
- Du kender egypterne... - Grib dem. Før dem væk.
Det må være en fejl.
Hvad forventer I? Skal jeg flytte soldater hertil fra deltaet?
I skal holde orden i byen. Det skal I kunne gøre med de folk, I har.
Du måtte ikke vende tilbage til Egypten. Hvorfor er du her?
Det siges, at den, der har drukket af Nilen -
- ikke kan slukke tørsten i et andet land.
Jeg ved, hvorfor du er her. De gamle guders præster vil af med farao.
De siger, han er gal, og at hans hoved bør åbnes.
Det ville være nemt at lade kniven smutte...
Så de har hentet den mand, der mestrer operationen, tilbage. Dig.
Giv mig sværdet du tog fra min tjener.
Giv ham det.
Derfor kom jeg tilbage til Egypten. Træk dit sværd.
Gå tilbage.
Og så?
Hug ud efter mig, hårdt.
- Ved du, hvad du beder om, min ven? - Hug.
Igen, hårdere.
Hvor har du det fra?
Hittitternes land.
Hundredvis af smede arbejder i døgndrift -
- med at lave våben af dette nye metal. Det kaldes jern.
Kom med mig.
Det nye tempel, hvor farao tilbeder sin eneste gud. Se.
Jeg har set den sorg, den gud bragt til Egypten.
Sorgen skyldes præsterne, ikke farao.
De gav farao skylden for landets ulykke.
Og fik folk til at tro, at guderne viste sin vrede på den måde.
Fik jeg min vilje, skulle alle præster hænges op i hælene.
Men farao gengælder forræderi med venlighed.
Kom.
Bliv stående.
Undskyld, at jeg afbryder Deres bønner, herre. Jeg har vigtigt nyt.
- Du skylder ingen forklaringer. - Jeg har en med, som De husker.
Lægen Sinuhé.
Sinuhé...
Ja.
Han beder om nåde, herre.
Og jeg beder Dem om at være nådig.
Jeg burde bede dig om tilgivelse, Sinuhé.
For jeg ville have slået dig ihjel.
Det glæder mig at se dig.
Sinuhé er lige vendt hjem fra hittitternes land. De forbereder krig mod os.
De har lavet et nyt metal.
Dette sværd er beviset. Det skærer igennem egyptisk kobber -
- som en kniv gennem strå.
Hvordan kan det være sandt?
Jeg har sendt livets kors til de hittitiske prinser. Jeg har lovet dem venskab.
De er ligeglade med livets kors. De vil have krigsbytte, slaver og magt!
Og med dette...
Får de det. Med mindre De lader mig slå til først.
Ødelægge deres byer, miner og smedjer.
Skal jeg samtykke til myrderier.
Vis vores fjender den nåde de ville vise os. Hverken mere eller mindre.
Der er nåde i ethvert menneskes hjerte, hvis vi kan nå ind til den.
En, der altid har levet i mørke, forstår ikke lyset.
Han kalder det ondt, fordi det smerteri hans øjne.
Men skal vi slukke lyset og kravle ind i mørket med ham?
Den slags visdom har allerede fyldt Nilen med lig.
I morges brød der nye uroligheder ud på kysten.
Jeg måtte sætte soldater ind for at stoppe det. Kan De ikke se -
- at en krig nu vil forene landet? Vi vil atter stå sammen mod en fælles fjende.
Han har ret, min ægtemand.
Selv du?
Så tæt er mørket altså på mig.
Du bør lytte til Horemheb.
Jeg kan kun lytte til Atón.
Jeg skriver til hittitterne, og beder dem om at afklare deres hensigter.
Tak for, at I kom.
Ser du nu, hvad jeg er oppe imod?
- Kan han forhindre dig i at angribe? - Nej, hæren følger mig, ikke ham.
Men han er farao og jeg svor loyalitet over for ham.
Han skriver til hittitterne.
Han kunne lige så godt give dem tronen.
Ville det betyde noget? Jeg har set regenter, store og små, gamle og unge -
- mandige og feminine. Folket lider og dør uanset, hvad herskeren kalder sig.
Hittitter, egypter, kretenser...
Det er skidt at tro for meget, som farao.
Men det er værre at tro for lidt, min ven.
Jeg tror ikke på noget.
Mens Egypten blev sønderflået af borgerkrig -
- fordoblede jeg min formue som læge for de rige.
Send de andre patienter hjem. Jeg er træt.
Nok ikke den her, herre. Jeg tror, du vil finde det givende.
- Er honoraret så højt. - Ikke højt, men interessant.
Send hende ind.
Han vil se dig.
Kom igen i morgen. Beklager, men der er intet, jeg kan gøre.
Kan du hjælpe mig?
Hvad fejler du.
Ræk mig din hånd.
Åbn din dragt.
Jeg kan redde dit liv, men ikke genskabe din skønhed.
Vil du leve, Nefer?
Ja. Ja, jeg vil leve.
Kom i morgen, så vil jeg forsøge at helbrede det.
Jeg kan ikke betale. Din halskæde var alt, jeg havde tilbage.
Det koster ikke noget.
Her.
I ti år har jeg drømt om dette. At møde hende igen...
...når jeg var herren.
Om at tage hævn. Langsomt. Nyde det.
Hvad føler du så, nu da du har chancen?
Kun medlidenhed.
Sorg.
For hun var engang så smuk -
- og en kat er nødt til at være en kat.
Det er underligt, Kaptah.
Hævn gør en lige så tom som rigdom og berømmelse.
Egypten er fuld af det, og man er stadig lige sulten.
- Hvad er det du vil, herre? - Det ved jeg ikke.
Men hvad det end er, har jeg ledt efter det de forkerte steder.
Herre, det er farligt at gå i dette kvarter uden eskorte.
Ting, lyde og lugte kan genopleve fortiden.
Her hentede jeg vand for min far.
Det er længe siden. Se, Kaptah!
Det er det træ, jeg lærte at klatre i.
Lad mig være!
Kom her!
Han må ikke slippe væk!
Nej, det er mit kors!
Jeg har det?
Lad ham være! Forsvind så!
- Skete der noget? - Nej.
Hvor bor du?
Derovre.
- Toth, stakkels skat! - Der er ikke sket noget.
- Du bløder. - Det er ikke noget.
Nogle af de andre drenge kunne ikke lide mit kors.
- Du skal til læge. - Må jeg hjælpe?
Sinuhé!
Ja, min herre, det kan du.
Det er Sinuhé, Toth.
En meget berømt læge.
- Jeg henter klude til forbindingen. - Det gør jeg.
Merit.
Efter alle disse år...
Jeg har bedt for dig.
Jeg er din gud taknemlig, hvis det var ham, der førte os sammen.
Vil du ikke med ind?
Du vidste, det var min fars hus?
Det var billigt, og jeg skulle have et sted at bo.
Du og din mand?
Jeg er ikke gift.
- Jeg fandt bandagerne, mor. - Mor?
Han er forældreløs, men det ved han ikke. Han tror, jeg er hans mor.
- Sinuhé, du må... - Jeg forstår.
Din hemmelighed er sikker.
Kom med indenfor.
Her er bandagerne. Og instrumenterne, hvis du får brug for dem.
Når jeg bliver voksen vil jeg også være læge.
Jeg håber, du vil bruge dem her bedre, end jeg gjorde.
Jeg købte dem samtidig med huset.
Javel.
Sæt dig på sengen.
Hold bandagen.
- Det vil gøre ondt. - Jeg er ikke bange.
- Har du også bedt for mig? - Ja.
Jeg bad til, at Atón ville lære dig ydmyghed og manerer.
Nu jeg ved, vi er hjemme. Kun i Egypten har en kvindes tunge -
- så skarp en kant.
Du kan tage den af om to dage.
Men ikke før. Forstået?
- Hvorfor? - Hvorfor.
Hvad sker der, hvis jeg gør det?
Sikkert ikke noget. Men læger skal altid være faste overfor sine patienter.
Det øger deres respekt for en og størrelsen på dit honorar.
Men jeg vil være læge for de fattige.
Men de rige har bedre råd til at være syge.
Nej. Jeg vil arbejde for de fattige.
Jeg er sulten. Er du?
Jeg kunne spise en flodhest.
Vi skal have fisk.
Skynd dig, mor!
Ja, skynd dig.
Vær stille, begge to.
Kom her.
Rens dine instrumenter og pak dem ned.
Du tror, du ser en masse med dit ene øje.
- Hvis du siger... - Hvorfor skulle jeg det?
Jeg kan lide mit liv som det er, uden en kvinde til at plage mig.
Og rationere mit øl...
Merit.
Jeg bad dig ikke om at komme her. At snage i mit liv.
Jeg forventede ikke...
Det er røgen.
Du tror måske også at røgen har blændet mig.
Hvad vil den store, rige og kyniske Sinuhé med en kropige?
Du kalder mig stor og rig. Men jeg er intet.
Jeg er fattig, fordi jeg har spildt mit liv.
Alt jeg har rørt har jeg ødelagt.
Min arv, mine forældre.
Og dit liv, Merit.
Men du har givet mig noget.
Måske svaret på spørgsmålet jeg har stillet mig selv siden jeg var dreng.
Ikke din gud, for jeg tror ikke på guder.
Men jeg har skabt en ting, der ikke var ubrugelig.
Hvis det er for sent at leve for hinanden -
- kan vi måske begynde at leve for vores søn.
Nej, min dreng.
Lad mig give dig et værdifuldt råd.
Kig aldrig ud af vinduer på ting, der ikke vedkommer dig.
Derfor har jeg kun et øje.
Ville du gå forbi uden at tale med mig?
Undskyld, men farao har sendt bud efter mig.
Det ved jeg. Det er mange år siden, læge.
Dit uskyldige udseende er væk.
- Hvis De vil undskylde mig... - Har du hørt det?
Hittitterne har invaderet Syrien. De nærmer sig Nildeltaet.
- Så er krigen begyndt. - Nej.
Min bror vil ikke give Horemheb lov til at kæmpe.
- Så må han være gal. - Det har jeg vidst længe.
Læge!
Kom hen til mit kammer, når du er færdig.
- Deres Majestæt... - Tak for, at du kom.
Herre...
Min ven.
De må give Horemheb lov til at forsvare Egypten.
Nej.
Nej!
Jeg vil ikke beordre død.
Jeg kan ikke kaste Egypten ud i et blodbad.
De siger, jeg er 93'.
Horemheb, præsterne... selv min egen søster.
Har de ret, Sinuhé?
Er jeg gal?
De er gal, herre.
Men Deres galskab er mere smuk end andres visdom.
Smuk...
Ja, min vision af Atón var smuk.
Jeg troede, han ville bringe fred og lykke til alle.
Jeg troede, jeg kunne formidle hans budskab til folket.
Men jeg tog fejl.
Visionen er forsvundet.
Min stemme var ikke mere end en vinds hvisken i ørkenen.
Atón har overladt mig...
."...til krigen..
Til galskab.
Til døden.
Hvis du elsker mig, Sinuhé, så løft byrden fra min sjæl.
Giv mig fred.
En læges opgave er at forlænge livet, herre.
Ikke afkorte det.
Han skal hvile sig nu.
Kan du gøre noget for ham?
Beklager, men hans sygdom sidder ikke i kroppen, Majestæt.
Hvad vil I?
Det farao bad dig om. At give ham fred.
I er modigere, end jeg troede. Hvis Horemheb hørte om dette...
- Mine mænd er klar. - Den loyale kommandør.
Du også?
Hør her, Sinuhé.
Jeg elsker Akhenaton, som jeg elsker min højre arm.
Men gik der koldbrand i min arm, skar jeg den af.
Ligesom Akhenaton må skæres af Egypten.
Hele Egypten ved, at jeg har ret. Og du ved det.
Ja. Jeg ville sige det samme, hvis jeg var i dit sted.
Har du en mikstur, der kan give ham søvn uden smerte?
Skal jeg dræbe ham, når alle omkring mig har stort talent for vold?
Gør det og guderne vil velsigne dig.
Javel, du taler for guderne og Horemheb for Egypten.
Sig mig en ting: Hvem arver tronen?
Hvem anden end kommandøren for hæren, der vil redde Egypten?
Ja.
Horemheb?
Dig som farao?
- Så det er prisen for dit forræderi. - Kald det det, hvis du vil.
Men kun en ting kan redde Egypten nu, og det er mod.
Mod til at handle og besejre vores fjender -
- og lægge deres ledere i lænker.
Akhenaton er i sit kammer. Han er hjælpeløs. Nu har I chancen.
Men I tager den ikke, vel?
For ingen har nogensinde åbent løftet hånden mod en farao. Dræber I ham -
- er vejen banet for at en anden dræber den næste farao -
- hvis navn I håber vil være Horemheb.
Så denne udåd skal udføre indirekte.
Som det altid er blevet gjort i fortiden.
Af en læge, der lader som om, han helbreder ham.
Af en læge, der er hans ven.
Beklager, men jeg er ikke den mand.
Vent udenfor.
Gå ikke lange væk.
- De ville tale med mig. - Vil du gøre det, de ønsker?
Nej.
Det bør du. Akhenaton skal dø.
For hans egen skyld.
Nu er det for hans egen skyld. Mekere vil dræbe ham for guderne.
Horemheb for Egypten og hans søster for hans egen skyld.
Enhver jæger viser et såret dyr nåde.
Fortalte de, hvordan de vil tilsmudse tronen?
- Horemheb skal være farao. - Og jeg skal være hans dronning.
I morgen bliver vores ægteskab proklameret i de gamle guders tempel.
Javel.
En god plan. Dette ægteskab vil gøre ham acceptabel for folket.
Men ikke for mig. Når jeg skal giftes bliver det ikke med en søn af en ostemager.
Gå!
Vi har ikke meget tid. Horemhebs folk kontrollerer byen.
I aften vil præsterne åbent genindføre de gamle guder.
Men vi kan slå dem i fællesskab. Horemheb og alle de onde præster.
Sinuhé, kom her.
Gør følgende: Foregiv at gå med på deres planer.
Dræb min bror. Og dræb Horemheb også.
To mord.
Kom til mit kammer i aften, og jeg vil med glæde selv åbne døren.
Og villigt dele tronen med dig som farao.
Hvorfor skulle folket acceptere en simpel læge som farao?
Fordi du er farao.
Du er min halvbror.
Den eneste mand i Egypten egnet til at blive min mand og regere ved min side.
Hvorfor tror du, min mor og jeg sendte bud efter dig i sin tid?
Hun fortalte mig alt, før hun døde.
Og lod det være op til mig, om du skulle høre sandheden.
Hun var ikke den første til at give min far en søn.
Få uger før fødte en af hans andre hustruer en søn... Dig.
Du blev sat ud på Nilen i en båd bundet med fuglefængerknuder.
Bundet af min mor, der var datter af en fuglefænger.
Og denne kvinde opdagede ikke, at hendes barn var væk?
De viste hende et dødt barn og sagde, det var hendes.
Masser af børn sættes ud på Nilen og både bindes tit med fuglefængerknuder.
I det Nedre Kongerige. Ikke i Theben.
Men der er stærkere beviser end det.
Gør min vogn klar!
Kom med til min fars grav i Kongernes Dal.
Og se det med egne øjne.
Amenhotep III.
Den store farao.
Min far...
...og din.
Se.
Den bedste kunstner i Theben lavede det.
Se på næsen, kindbenene, kæbens linje.
Du ville have flere beviser?
Se.
De var det, min mor så da du stod foran os.
Det kun hende kunne genkende.
Hendes mands ansigt som en ung mand.
Den store farao vække til live igen. I dig!
Tvivler du stadig?
Lad mig være alene her.
Du ved, at det er sandt.
Ja. Det er jeg sikker på nu.
Men vil Horemheb acceptere de beviser?
Nej. Han fortæres af egne ambitioner.
Han er gået for vidt. Der er ingen vej tilbage for ham.
Derfor skal han dø sammen med Akhenaton.
Egypten er i dine hænder, min bror.
En guds magt er din, hvis du har mod til at gribe den.
Hvad er det?
Horemheb har startet sin hellige krig.
Enhver tilhænger af faraos gud er så godt som død.
En massakre!
Og hvad så? Lad Horemheb gøde jorden for os.
Når min bror er død og vi regerer, kan vi sagtens undvære de fanatikere.
Lad dem gå!
Merit!
Herre!
- Hvor er din mor? - Vi blev væk fra hinanden.
Kaptah, få drengen ned til havnen. Tag de her penge og de her juveler.
Find en båd. Køb en. Stjæl en om nødvendigt.
- Og du? - Jeg finder Merit.
Vi kommer, når vi kan, men vent ikke på os. Få drengen ud af byen.
- Jeg vil følge med dig. - Nej. Følg med Kaptah, min søn.
Skynd jer.
Skynd jer!
Stop dem!
Er det dit?
- Jeg har aldrig set det før. - Løgner! Jeg så dig smide det væk.
Vær fornuftig, kaptajn. Ligner jeg en følger af den forbandede Atón?
- Jeg er den største skurk i Egypten. - Er det dit kors?
Kaptajn, du har et ædelt og intelligent ansigt.
Jeg samarbejder altid med soldaterne. Jeg var selv en.
Jeg gav mit øje for landet.
- Hvis det var det... - Dræb ham!
Dræb mig for tusind forbrydelser, men ikke for en, jeg ikke har begået!
Jeg hader guderne!
Guderne hader mig.
Så tag det hele.
Og den her. Guld, sølv...
Alt, jeg har.
Nu er jeg tigger og vil sulte ihjel resten af livet.
Lad ham gå.
Kom!
Hvad kan du betale?
Giv mig dine juveler!
Kun dem, der kan betale kommer ombord.
Giv mig jeres juveler. Giv mig jeres guld.
Kun dem, der kan betale kommer ombord.
Kom nærmere.
Kaptah, hvordan kan vi betale? Du gav soldaterne det hele.
Kun næsten.
En uærlig livsopsparing.
Kom!
Hvad kan du betale?
- Denne rubin. Barnet fylder ikke meget. - Luk ham igennem.
Sid her.
Ja, jeg frygter, at jeg med min alder og uskyldighed er ved at blive far.
Toth!
Knæl!
Klar! Skyd!
Merit!
Sinuhé!
Nej.
Merit!
Toth?
Han er hos Kaptah.
Der er han i sikkerhed.
Hold om mig, min elskede.
Merit.
Arrester de overlevende!
Dette tempel skal rives ned!
- Ja, general. - Kom med mig!
Det gør mig ondt. Det måtte gøres.
Det var ikke dig, men den galning på slottet, der dræbte hende.
Ham og hans ene gud.
Hun troede på hans gud, og hun er død.
Lever han endnu?
Ja. Han er på slottet.
Tag derhen, så mødes vi før daggry.
Hvordan giver du ham det?
I en kop vin. Når du og jeg drikker med ham.
Jeg?
Vi er sammen om det her, Horemheb.
Som vi har været sammen siden vi var drenge.
Da det vi gør er for Egyptens bedste -
- bør du være beæret over, at deltage i det.
Sikr dig, at han er vågen. Arranger vores audiens.
Bare rolig. Det påkrævede vil være i faraos kop.
Du kom endelig til fornuft.
Hvorfor efterlod du mig på gaden? Hvor gik du hen?
Jeg skulle begrave en drøm. Den er død nu og glemt.
Til farao.
Til Horemheb.
Til mig.
Hvad mener du.
Horemheb er ikke dum.
Han drikker ikke, hvis jeg ikke selv gør det.
- Men du dør. - Jeg er læge.
Denne olie vil svække giften, til jeg kan tage dette brækmiddel.
Og hvis noget går galt?
Så dørjeg alligevel.
Vær forsigtig, min broder.
Jeg vil vente på dig.
Lad os ikke lade som om, at dette handler om andet end magt.
Du kan måske ikke bebrejdes for det onde i dig.
Ikke din skyld, at du fordrejet som et træ -
- tvunget til at blomstre for evigt og aldrig bære frugt.
Det, du er, har andre tvunget dig til at være.
Men jeg har selv skabt det onde i mig selv.
Du må gå.
Sinuhé, åbn døren.
Sinuhé.
- Hvorfor låste du døren? - Jeg vidste ikke om det var dig, der kom.
Er alt parat?
Han beder til sin gud i den store sal.
Hvilken kop er hans?
Den, han tager.
Velkommen, venner.
Vi kommer som venner, for vi elsker Dem, herre.
Det ved jeg.
Vi talte om den dag, vi tre mødtes første gang i ørkenen.
Ja, det var ved daggry.
Jeg håber, den dag bliver en solopgang for verden.
Men du dræbte en løve, og udgød dens blod.
Vold skal mødes med vold.
Drik, herre.
For vores minder.
Inviterer Sinuhé mig til at drikke?
Ja.
Har jeg drukket... døden, Sinuhé?
Ja, herre.
Så lad det ske.
Fejlen er min.
Du gav mig det, jeg bad om. Men jeg skulle ikke have bedt om det.
Jeg var svag.
Jeg troede, min gud havde forsaget mig. Men det havde han ikke.
Og I har ikke dræbt ham, som I tror.
Horemheb vil dræbe ham ved at rive hans templer ned.
Men guds hus er al skabelse.
Riv bjergene ned, tøm havene -
- fjern skyerne fra himlen.
Og I vil stadig ikke have rørt gud.
Jeg ser det klart nu.
Jeg troede, gud var solen, og sådan lavede jeg hans billede.
Men gud er mere.
Meget mere.
Solen er bare et symbol på hans varme.
På hans skabende kraft.
Han er er ikke en håndgribelig ting.
Han er skaberen af alle ting.
Den kærlige ånd, der findes i alles hjerter.
Jeg er heldigere end andre mennesker -
- for han tillod mig at se ham.
Hold dig tæt til mig, Sinuhé ven.
Jeg har svært ved at se dig. Men der er ingen smerte.
Jeg gav dig ikke smerte, herre.
Min død er ikke vigtig.
Jeg var ikke mere end en skygge af ting, der venter.
En stemme, der talte for ham.
Men der kommer andre stemmer.
Tydeligere end mig.
For menneskenes sjæle kan ikke pines for evigt.
Gud findes i os alle.
Og en skønne dag -
- vil hans stemme give genlyd -
- med ord, der ikke kan blive misforstået.
De andre løj for mig, Sinuhé.
Men jeg tror, at du virkelig elskede mig.
Gud tilgiver alt, Sinuhé.
Han tilgive dig.
Stakkels sjæl.
Gal til det sidste.
Jeg ofrer til guderne på hans vegne.
De vil ikke afvise mig nu -
- for jeg er en af dem.
Jeg er Egypten.
Din kop, Sinuhé.
Drik med mig.
Drik for begyndelsen på et nyt Egypten!
Horemheb.
Drik det ikke.
Ellers bliver du ikke Egypten eller noget andet.
Du vovede?
Tag kronen på og gå til prinsessen.
Hun vil blive overrasket, for hun venter ikke dig.
Men du kan sejre og gøre dig selv guddommelig.
- Du vovede virkelig! - Du er faraoen, Egypten vil have.
Men det var ikke derfor, jeg skånede dig. Tak ikke mig for dit liv.
Tak den her stakkels, syge tåbe.
For han reddede os begge.
Reddede mig?
Er du også gal.
Jeg er farao.
Stille!
Farao kommer. Knæl!
Knæl for den levende gud!
Herre -
- generalerne fra de besejrede hære trygler farao om nåde.
Jeg tager mig af dem senere. Lad lægen træde frem.
- Knæl. - Lad ham stå.
Hvad er anklagerne mod den mand?
Udtalt sig offentligt imod farao.
Han har nedgjort faraos sejre i Syrien og hittitternes land.
Han har spottet guderne og begået andre former for forræderi.
Engang stod vi sammen foran denne trone, og du bad om nåde for mig.
Vil nogen her bede om nåde for denne mand?
Du, min hengivne hustru?
Nej.
- Du må tale for dig selv, læge. - Ikke for mig selv, herre.
Men for en hvis minde, De har forsøgt at udslette.
Hvis navn, De har villet ødelægge.
For Akhenaton.
Viser du dit forræderi åbent?
Det navn er forbudt.
- Pas på, læge, eller jeg vil... - Gør, hvad De vil.
De vil gå i krig og vinde et slag. De vil erobre og ikke vide, at det er et nederlag.
Opløfte Egypten til storhed og se det dø.
Vi lever i vores verdens tusmørke, Horemheb.
Og De vil være dens solnedgang.
Nationer vokser kun for at falde.
Konger bygger monumenter, der kun ender som støv.
Herligheden er flygtig som en skygge.
Alle disse ting har dødens frø i dem.
Kun en tanke kan leve.
Kun en stor sandhed kan gro og blomstre. En sandhed kan ikke dræbes.
Den går i hemmelighed fra et menneskes hjerte til et andet.
Den gives til et barn i en moders mælk.
- Vil du kæmpe imod mig? - Åh, der vil De også vinde.
For gør De mig ikke tavs ved De, hvad jeg vil gøre.
Hvad vil du gøre, læge?
Gå blandt folket -
- og prøve at besvare de spørgsmål, der tynger dem.
De spørgsmål jeg har stillet mig selv hele livet -
- hvor jeg end har vandret i verden.
Og som jeg fik besvaret af en døende mand.
Jeg vil bære en slaves tøj og sparke mine sandaler af -
- og tale med konerne, mens de steger fisk foran sine lerhuse ved floden.
Med smedene ved sine blæsebælge. Med slaverne under sine åg.
Og jeg vil sige:
"Et menneske kan ikke bedømmes ud fra sin hudfarve.
Ud fra sit tøj, sine juveler eller sine triumfer.
Kun ud fra sit hjerte.
En god mand er bedre end en ond mand.
Retfærdighed er bedre end uretfærdighed.
Ham, der bruger nåde er ham, der bruger vold, overlegen.
Om end sidstnævnte kalder sig farao og gør sig til herre overjorden.
Vi har kun én herre:
Guden, der skabte os alle.
Kun hans sandhed er udødelig.
Og i hans sandhed er alle mennesker lige.
Intet menneske er alene."
Dommen:
Livsvarig forvisning.
Jeg har brugt mit liv på at søge viden -
- og dette er alt, jeg ved.
Jeg har skrevet dette til dig, min søn, hvor du end er.
Og til dine børn og dine børns børn.
Det er en fattig arv -
- men det er alt, jeg har.
DISSE TING SKETE 13 ÅRHUNDREDER -
- FØR JESU KRISTI FØDSEL.